Introducció



**1. INTRODUCCIÓ ** **Preàmbul ** El desenvolupament exponencial de les **TIC** i de la seva implantació en les últimes dècades, dóna cada vegada més importància a aquestes en les activitats d'ensenyament-aprenentatge, dintre de l'educació formal i informal, en les seves diferents versions (presencial, semipresencial i virtual).

En qualsevol cas, l'elaboració i aplicació del software educatiu requereix el coneixement i anàlisi de les [|teories] que expliquen la naturalesa del procés d'ensenyament-aprenentatge. Aquest procés és interdependent amb els mitjans utilitzats i condiciona les característiques que han de reunir els programes formatius, que seran diferents segons s'opti per una o altra teoria, opció determinada no només pels seus objectius i contingut, sinó també per altres característiques com el tipus d'alumnat, el context i l'estructura tecnològica disponible. Per a estructurar adequadament una relació entre les teories de l'aprenentatge i les TIC que ens permeti establir les bases del software educatiu i les estratègies a utilitzar pel docent, tant en l'educació presencial com a distància, incloem en aquesta introducció alguns conceptes de caràcter general.

El procés d'**ensenyar** és l'acte mitjançant el qual el professor mostra o suscita continguts educatius (que inclouen coneixements, hàbits i habilitats) a un alumne, a través d'uns mitjans, en funció d'uns objectius i dintre d'un context. El procés d'**aprendre** és el procés complementari d'ensenyar. Aprendre és l'acte pel qual un alumne intenta captar, elaborar, processar i assimilar els continguts exposats pel professor, o per qualsevol altra font d'informació, a través d'uns mitjans i amb uns objectius, portant-se a terme també dintre d'un determinat context. Les diferents teories de l´aprenentatge, que tot seguit comentarem, assenyalen com l´alumne aprén, diferenciant en cadascuna d´elles el rol del docent i de l´alumne i la metodologia. El procés de **ensenyament-aprenentatge** ha d'organitzar-se i desenvolupar-se de manera que faciliti l'apropiació del coneixement de la realitat significativa que, en la seva interacció amb un substrat material neuronal, permetrà que, en el menor temps i amb el major grau d'eficiència i eficàcia possibles, s'estableixin els engranatges sensorials, aspectes intel·lectuals i motors necessaris perquè el reflex es materialitzi i concreti. Perquè un procés d'aprenentatge pugui considerar-se com a tal, ha de poder manifestar-se en un temps futur i contribuir, a més, a la solució de problemes concrets. **Teories de l'aprenentatge i de la instrucció **
 * El procés d'ensenyament- aprenentatge **.

Des d’Aristòtels s'han realitzat assajos relacionats amb aspectes de les teories de l'aprenentatge i de la instrucció, però no és fins a 1940 quan es produeix un gran esforç per a construir aplicacions sistemàtiques que donin unitat als citats fenòmens, començant a aparèixer sistemes i teories, algunes d'elles reconsiderades a partir de 1950 davant el fet que no compleixen funcions importants de tota teoria, tal com totalitzar i concloure lleis o sotmetre a verificació empírica els seus principis.
 * Les "teories de l'aprenentatge" són aquelles que intenten explicar com aprenem i tenen un caràcter **descriptiu**.
 * Les "teories de la instrucció" pretenen determinar les condicions òptimes per a ensenyar, tenint per això un caràcter **prescriptiu.**

La sistematització ha dut a incloure a les teories de l'aprenentatge i la instrucció en tres corrents o **[|paradigmes]** : Encara que, en moltes d'elles, coexisteixen elements comuns a diversos paradigmes. Entre els autors més rellevants cap incloure a [|B.F.Skinner], [|David Paul Ausubel], [|Jerome Bruner], [|Jean Piaget], [|Robert Gagné], [|Seymour Papert] i [|Lev Vigotsky].
 * Paradigma conductista o conductisme.
 * Paradigma cognitivista o cognitivisme.
 * Paradigma constructivista o constructivisme.

Tot i que les TIC permeten la utilització d'altres mitjans tecnològicament més avançats (vídeo comprimit bidireccional...) la veritat és que l'ús d'aquells està limitat a determinades zones del planeta. En el nostre entorn l'evolució de les TIC es centra especialment en l'expansió i millora de qualitat de la informàtica, els sistemes multimèdia i l'accés a Internet, amb totes les seves possibilitats, a més de l’ús d’altres mitjans com la ràdio o la televisió.
 * Les TIC i les teories de l'aprenentatge i de la instrucció. **

En el disseny i implantació d'un procés d'ensenyament-aprenentatge en el qual s'utilitzin les TIC cal considerar que: El docent (especialment en l'educació presencial) és qui decideix la idoneïtat del software educatiu, utilitzant-lo d'acord amb les seves necessitats, independentment de la seva destinació inicial.
 * Els **paradigmes** estableixen els objectius, continguts, sistemes d'avaluació i control, i línies mestres dels procediments.
 * Les **TIC** són els mitjans i condicionen el disseny del procés i la seva implantació.
 * La diferència essencial entre l'ensenyament-aprenentatge presencial, semipresencial i virtual està motivada pel diferent grau de coincidència, en l'espai i en el temps d'ambdós processos.
 * Les **estratègies** a emprar pel docent i el disseny del software educatiu seran diferents si aquest es destina al suport en l'educació presencial o a l'educació a distància.

Gros (1997) proposa la següent classificació del software educatiu:
 * ** Tutorials ** que, amb un contingut descriptiu, utilitzen textos i gràfics amb un format no manipulable, tal com el PDF. Un tipus de tutorial en contínua expansió és el dels [|catàlegs electrònics] (via Internet i en suports tipus CD), que estan substituint al de paper pel seu baix cost de producció, actualització i distribució. En les versions per a xarxa solen estar associats a sistemes unidireccionals de comunicació (correu electrònic).
 * ** Pràctica i exercitació **, per a adquisició de destreses una vegada coneguts els continguts. Molt utilitzats per a ensenyaments professionals i artístiques els més coneguts són els destinats a [|càlculs], [|disseny] i a [|gestió].
 * ** [|Simulació] **, que reprodueix entorns similars al reals, amb una gran interactivitat que permet, entre altres, reproduir el funcionament de màquines i sistemes (elèctrics, electrònics, mecànics, pneumàtics...)
 * ** [|Multimèdia], ** combinació entre imatge, text i so, animació i vídeo per a l’aprenentatge en entorns lineals.
 * ** [|Hipermèdia], ** forma de multimèdia interactiva amb estructures de navegació complexes que augmenten el control de l'usuari sobre el flux d'informació, en entorns no lineals. Un tipus simplificat de hipermedia és el [|hipertexte].



 